Localització | |||||
---|---|---|---|---|---|
| |||||
Població humana | |||||
Religió | religions africanes tradicionals ![]() | ||||
Dades històriques | |||||
Creació | 1550 ![]() | ||||
Dissolució | 1883 ![]() | ||||
Organització política | |||||
Forma de govern | monarquia ![]() | ||||
El Regne de Loango (també Lwããgu)[1] va ser un estat africà precolonial, situat en una àmplia regió que avui forma part de Cabinda (Angola), la República del Congo, la República Democràtica del Congo i Gabon, des del segle XV fins al XIX. Durant el seu apogeu, en el segle xvii, s'estenia des de Mayombe en el nord, fins a gairebé la desembocadura del riu Congo. Els seus habitants parlaven un dialecte septentrional de la llengua kikongo, també utilitzat en el Regne del Congo.
Loango va exportar coure al mercat europeu, i va ser un important productor i exportador de teles. El viatger anglès Andrew Battel, quan va estar allà al voltant de 1610, va registrar que el predecessor del rei sense nom havia de ser "Gembe" o Gymbe (modernitzat com "Njimbe"), possiblement el fundador del regne. Amb la mort del rei Buatu en 1787, la successió del lideratge és incerta.
Se sap que el regne va acabar després de la Conferència de Berlín (1884-1885) a tot tardar, quan les potències colonials europees es dividiren la majoria d'Àfrica Central entre elles.